Grimmin veljekset, teidän majesteettinne.
Hyvää päivää, herrat.
Kiitoksia paljon, että tulitte.
Luulenpa teidän ihmettelevän, miksi joku minun ikäiseni pyytää puheilleen -
lasten satujen kirjoittajia.
Kirjeenne oli mitä salaperäisin.
Minusta kansantarujen kokoelmanne on itseasiassa loistava.
Kiitoksia.
Mutta minun on kerrottava, että olin hyvin kiihdyksissäni -
lukiessani teidän versionne pienestä tuhkatytöstä.
Toiset ovat vakuuttuneita, että Perraultin tarina -
hyvine haltijattarineen ja taikakurpitsoineen -
olisi todenmukaisempi.
Toiset väittävät, että kenkä oli tehty turkiksesta.
Toiset vakuuttavat, että se oli lasia.
Emme kai koskaan tiedä sitä varmaksi.
Anteeksi, teidän majesteettinne.
Saisinko tiedustella maalauksesta?
Hän on todella...
erikoinen.
Hänen nimensä oli Danielle...
de Barbarac.
Ja tämä...
oli hänen lasikenkänsä.
Ehkä sallisitte minun selvittää tapauksen?
Tarina... se on siis totta?
Kyllä. Täysin.
No niin.
Mikä se käyttämänne aloitus olikaan?
Ai niin.
Olipa kerran...
pieni tyttö,
joka rakasti isäänsä oikein paljon.
Paulette, nyt tuntuu aivan joululta!
Saan äidin ja sisaria yhdellä kertaa!
Kyllä täällä on kohta hyvin jännittävää, kun paronitarja kaikki...
Ole liikkumatta!
Isäntä on ansainnut onnen näin pitkän ajan jälkeen -
kasvatettuaan lasta yksinään.
Hän on varmaan ihana.
Toivottavasti hän pitää minusta.
Hän kyllä pitää sinusta.
Ole vain se pieni enkeli, jonka tiedän piileksivän sinussa.
Äläkä kalua luita ruokapöydässä ja nolaa itseäsi.
Hyvä lapsi, isäsi saapuu minä hetkenä hyvänsä!
Gustave, minähän sanoin!
Ei tänään!
Sinä näytät aivan tytöltä!
Minä olen tyttö, typerys!
Joo, mutta tänään näytät siltä!
Olinpa tyttö tai poika, voin silti antaa sinulle selkään.
Hah!
Näyttäkää reippailta, isäntä tulee.
Tervetuloa kotiin, Monsieur le seigneur.
Huomaan, että olette tuonut meille paronittaren.
Olen tuonut teille koko talollisen väkeä, Maurice.
Mutta minulta näyttää puuttuvan tytär.
Oi... Auguste.
Äärettömän viehättävä, todella.
Isi!
Oh ho ho!
Ah, katsohan, olet aivan kuin lähtiessäni.
Lyönpä vetoa, että ystäväsi Gustave on täälläjossain.
Ei ole! Annoin hänelle selkään.
Hän on...
No, niinpä annoit.
Olin toivonut voivani esitellä pienen neidin.
Sinun täytyy kai sitten kelvata.
Danielle,
voinko esitellä paronitar Rodmilla de Ghentin -
ja hänen tyttärensä, Margueriten ja Jacquelinen.
Terve, Danielle. Tapaamme vihdoinkin.
Sinun isäsi ei puhu mistään muusta.
Neidit, tervehtikää uutta siskopuoltanne.
Mademoiselle.
Utopia.
Se tarkoittaa paratiisia.
Tämä saattaa olla ehkä liian paksu kahdeksanvuotiaalle.
Mutta me voisimme lisätä sen kirjastoon.
Lukisitko sitä?
Päivä on ollut hyvin pitkä.
Ja sinä olet nyt aviomies.
Kyllä, olen aviomies.
Mutta ensiksi ja ainiaan olen isä.
Olemme olleet kuin kaksi marjaa, sinä ja minä, pitkän ajan.
Tähän tottuminen saattaa kestää.
Huomasitko miten he söivät illallisensa?
Virheettömästi!
Sujui kuin tanssi!
- Pidätkö heistä? - Oikein paljon.
Hyvä, hyvä.
Koska minun on mentävä Avignoniin kahden viikon päästä.
- Mutta vastahan sinä palasit! - Tiedän.
- Kuinka kauaksi? - Vain... kolmeksi viikoksi.
- Yhdeksi. - Kahdeksi.
- Yhdeksi! - K... kahdeksi.
Hyvä on, yhdeksi.
Hyvä on, nyt nukkumaan.
Suukko.
Nuku hyvin.
En ole koskaan nähnyt täällä näin monia alakuloisia kasvoja.
Palaan viikon kuluttua.
Mene sitten. Mitä aikaisemmin lähdet, sitä aikaisemmin voimme juhlia paluutasi.
Ehkäpä siihen mennessä te kolme olette tutustuneet toisiinne paremmin.
Vai mitä? Minä odotan, että sinä näytät heille miten täällä hommat hoidetaan.
Paronitar ei ole tottunut likaamaan käsiään.
Kiitoksia, Maurice.
Turvallista matkaa, isäntä.
Tulkaahan neidit. Palatkaa opintoihinne.
Odottakaa! Tämä on perinne.
Hän vilkuttaa aina portilta.
Isi!
Auguste!
Ra-rakastan sinua.
Rakastan sinua.
Ei.
Isi!
Auguste.
Et voi jättää minua tänne.
Et voi jättää minua tänne!
Menkää pois, menkää pois!
Isi, tule takaisin!
Kestäisi kymmenen vuotta ennenkuin toinen mies tulisi hänen elämäänsä.
Mies, joka oli vielä poika -
monessakin suhteessa.
Allekirjoitin avioliittosopimuksen Espanjan kuninkaan kanssa -
ja se poika tottelee minua, tai muuten tulee tupenrapinat!
Mutta hän ei rakasta tyttöä, herra.
- Ei tässä rakkaudesta ole kyse! - Ehkäpä pitäisi olla.
Jos hän haluaa tulla kuninkaaksi, hänen on hyväksyttävä velvollisuutensa.
Ei taimi voi kasvaa mahtavan tammen varjossa, Francis.
- Hän tarvitsee aurinkoa. - Hän tarvitsee selkäsaunan.
Todellakin, Francis!
Eikö tämä voi odottaa aamuun asti?
Jos en voi nukkua, ei hänenkään pidä.
Henry, herää!
Ei, ei.
Ei kai taas.
Kutsu vartija! Tuokaa hänet takaisin!
Haa!
Tule nyt, tyhmä elukka!
Tule nyt! Haa!
Ehei, ei onnistu.
Varas! Tämä opettaa sinua varastamaan isäni hevosen!
Minun hevoseltani on pudonnut kenkä. En voinut tehdä muuta.
- Ja me voimme tehdä mitä? Antaa sinun? - Lainasin vain sitä.
Lähde vetämään, tai herätän koko talon.
Au!
Anteeksi, teidän korkeutenne. En nähnyt teitä.
Tähtäyksenne tarkkuudesta voisi päätellä toisin.
Ja sen tähden minun on kuoltava.
Sitten...
älä puhu tästä kenellekään ja...
Olen armelias.
Meillä on muita hevosia, teidän korkeutenne.
Nuorempia, jos tahdotte.
En toivo mitään muuta kuin vapautta kultaisesta häkistäni.
Vaitioloanne vastaan.
Pyysin neljän minuutin munia, en neljää minuutin munaa.
Ja herran nimessä, missä leipämme on?!
Se tulee kohta uunista.
Marguerite, kulta,
mitäs minä aina sanon äänensävystä?
Hyvin kasvatettu nainen ei koskaan korota ääntään -
tuulen vaimeaa kohinaa kovemmaksi.
Jacqueline, rakas. Älä puhu, mikäli se ei tee hiljaisuutta paremmaksi.
En ollut rääkyvä, vaan sointuva.
Hovinainen tuntee eron.
Epäilenpä, että tuollaista sointuvuutta ei sallita kuninkaallisessa hovissa.
En pääse kuninkaalliseen hoviin, vai pääsenkö, äiti?
Kukaan ei pääse. Paitsi joku espanjalainen sika, jota kehdataan kutsua prinsessaksi.
Kultaseni, mikään ei ole lopullista paitsi kuolema.
Ja sittenkinkin varmaan Jumala voi neuvotella.
Miksi tällä pöydällä ei ole suolaa?
Danielle!
Tullaan!
Hän on taas kummalla tuulella!
Nousiko aurinko idästä?
Kyllä nousi, Louise.
Ja tästä tulee ihana päivä!
Katso noita rahoja!
Hyvä lapsi, mistä sinä sait nämä?
Armon enkeliltä.
Tiedän, mitä niillä tehdään.
Maurice?
Jos paronitar voi myydä aviomiehenne verojensa maksamiseksi,
sitten nämä voivat tuoda hänet kotiin.
Hovin on annettava hänen lähteä.
Mutta kuningas on myynyt hänet Cartierille. Hänet lähetetään Amerikoihin.
Tämä on meidän kotimme, enkä aio sallia sen hajota.
Me odotamme yhä!
Pidä nämä rahat visusti piilossa,
muuten ne joutuvat hänen kynsiinsä.
Huomenta, madame,
Marguerite, Jacqueline.
Toivottavasti nukuitte hyvin.
Mikä sinua pidätteli?
Putosin tikapuilta hedelmätarhassa, mutta olen nyt kunnossa.
Joku on lukenut taas takassa.
Katsohan itseäsi. Tuhkaaja nokea kaikkialla.
Toiset lukevat, koska he eivät osaa ajatella itse.
Mikset nuku sikojen kanssa, Tuhka-Noki,
jos sinun on välttämättä haistava niiltä?
Tuo ei ollut kilttiä, Marguerite.
Danielle, tule tänne, lapsi.
Ulkoasusi heijastelee tiettyä... karkeutta, rakkaani.
Mitä minä voisin tehdä, että yrittäisit hiukan?
Kyllä minä yritän, äitipuoli.
Haluan olla sinulle mieliksi.
Joskus istun yksinäni -
ja yritän miettiä mitä muuta voisin tehdä, tai miten voisin toimia...
Ah, rauhoituhan lapsi. Rentoudu.
Ehkäpä jos toisimme Mauricen takaisin, en loukkaisi sinua niin.
Sinun käytöksesi se loukkaa, Danielle.
Näinä vaikeina aikoina olen suojellut sinuaja pitänyt sinusta huolta.
Vastapalvelukseksi en pyydä muuta kuin että olet valittamatta avuksi.
Onko se muka mahdoton pyyntö?
- Ei, emäntä. - Kas niin.
Emmekä puhu enää palvelijoitten paluusta taloon. Onko selvä?
Kyllä, emäntä.
Kaiken jälkeen mitä teen!
Kaiken jälkeen mitä olen tehnyt!
Ei vain näytä riittävän.
Kananmunat ovat kylmiä.
Ei, siellä ei ole mitään!
Siellä ei ole mitään!
Pyydän teitäjättämään meidät rauhaan.
Pyydän!
- Ei, ei, ei sitä. - Pois tieltä, ukkeli!
- Hevosten selkään! - Kuninkaallinen kaarti tulee! Juostaan!
Herra jumala, tämä on uskomatonta!
Maalaus...
Pyydän Herran nimeen maalauksen takaisin.
- Tuo mies pääsee karkuun. - Kaartilainen auttaa teitä. Itse en voi.
Pyydän herra!
Se on... minun elämäni.
Ruma äpärä! Vauhtia!
Haa!
Anna se tänne! Anna se tänne!
Sainpahan! Anna se!
Ei. Liian pieni.
Sen pitää herättää huomiota.
Paronitar, pelkäänpä ettäjokin suurempi saisi hänet kaatumaan.
Taidatte olla oikeassa. Minun täytynee etsiä muualta.
Minulla on tässä se etsimänne!
Viiraako sinulla päästä?
Tiedätkö millainen rangaistus odottaa -
palvelijoita, jotka pukeutuvat asemansa yläpuolelle?
Viisi päivääjalkapuussa.
Sinä tekisit saman minun puolestani, myönnä pois.
Minäkö? Teeskentelisin hovimiestä?
Keikaroisin kuin joku aatelismies, vaikka en koskaan ole edes käynyt hovissa.
Etkä ole sinäkään!
Sittenpähän minua ei tunnisteta.
Anna minulle se puku, että pääsen lähtemään.
Ei sinua uskota.
Olet liian suloinen.
Eikä palvelijaa osteta 20 kultafrankilla.
Olen Mauricen ainoa toivo.
Entä paronitar, mitä kerroit hänelle?
Olen poimimassa niittykukkia.
Gustave, näetkö hänet yhä?
- He ostavat rintakorua. - Uskomatonta.
Hän laiminlyö kartanoa, syyttää meitä veloistaan,
ja silti teeskentelee, että hänellä on rahaa haaskata.
Äläkä kehtaa nauraa.
Tulen nyt esiin.
Kengät ovat liian isot.
Kukaan ei katso jalkojasi.
Metreittäin kangasta, ja silti tunnen itseni alastomaksi.
Jos aiot esiintyä aatelisnaisena,
sinun on näyteltävä osasi.
Pidä pääsi pystyssä.
Olen vain palvelija sievässä puvussa.
Tule. Meidän on tehtäväjotain tuolle tukalle.
Ah!
Kiitoksia.
- Henry, sinä lupasit. - Tiedän.
Minä valehtelin.
Minä luulin...
että näkisin maailmaa ennenkuin uhraisin elämäni Jumalalle ja valtakunnalle.
Miksi ihmeessä pysähdyit?
Minulta puuttunee vakaumus.
Sinulla näyttää olevan sitä kasoittain.
Väitit sitäpaitsi, että kyse oli elämästä tai kuolemasta.
Näin on aina naisista puhuttaessa, herra.
Hän nauraa minulle, ikäänkuin tietäisi jotain, mitä minä en.
Tällä naisella oli monia salaisuuksia.
Maalasin vain niistä yhden.
Signor da Vinci on kutsuttu palatsiin hovitaiteilijaksi.
Leonardo da Vinci?
Michelangelo jäi kiinni sisäkaton alle Roomaan.
Olen vain varamies.
Olen matkalla Genovaan ja löydän pelastukseni maantieltä!
Tehän olette edistysajattelun perustaja...
ja minun isäni on taantumuksen kuningas.
Voisitteko puhua hänet 1500-luvulle?
Kapteeni Laurent, kääntäkää.
Prinssi Henry kärsii järjestetystä avioliitosta, signore...
kaiken muun lisäksi.
Oh! Teidän korkeutenne.
Mikä ihana yllätys.
Mistä tällainen kunnia?
Palautan hevosenne, paronitar.
- Oh. Oliko se kateissa? - Kyllä.
Otin vapauden lainata sitä aiemmin.
Pelkäänpä, että säikäytin palvelijanne...
Nuoren naisen, jolla oli... itseasiassa aika hyvä käsi.
- Hän on mykkä, herrani. - Todellako?
Hän puhui aika vahvasti.
Hänen puhekykynsä vaihtelee.
Mutta teidän korkeutenne on toki vapaa ottamaan mitä hän vain haluaa.
Mitä tahansa.
Odota minua!
Ah, neidit.
Siinähän te olette.
Teidän korkeutenne.
Teidän korkeutenne, saanko esitellä Marguerite Françoise Louisen,
Ghentin sukua?
Ja Jacquelinen.
Saatte toki.
Neidit, antanette anteeksi, mutta näytätte puhjenneen kukkaan varoituksetta.
Odotamme kovasti teidän
ja oman espanjalaisen ruusunne kihlajaisjuhlia.
Kyllä, niin, useita uusia asioita...
on tapahtunut Espanjan suhteen.
Minun on sanottava, Marguerite, että tuo rintakoru on...
näyttävä.
Tämä vanha koruko?
Olettepa ystävällinen.
Nämä uudet asiat...
ovat toivoakseni parhaaksenne?
Toivotaan niin.
Näkemiin, arvoisat naiset.
Päästäkää neiti sisään.
Tulkaa, liikettä!
Herra, anna minulle voimaa.
Tulkaa, tulkaa!
Haluaisin puuttua tämän miehen tilanteeseen.
Hän on palvelijani ja olen tullut maksamaan hänen velkansa.
Olette myöhästä, hänestä on jo maksettu.
Voin maksaa teille 20 kultafrankkia.
Saatte minut 20 kultafrankilla. Eteenpäin!
Vaadin, että vapautatte hänet heti -
tai vien asian kuninkaan eteen.
Kuningashan hänet myi. Hän on nyt Cartierin omaisuutta.
Hän ei ole kenenkään omaisuutta, senkin huonotapainen sisälmysastia.
Onko teistä oikein, että ihmisiä kahlitaan niinkuin karjaa?
Vaadin että vapautatte hänet heti!
Pois tieltäni!
- Kuinka uskallatte korottaa äänenne naista vastaan? - Teidän korkeutenne...
A- antakaa anteeksi, herra.
Tarkoitukseni ei ollut olla epäkunnioittava.
Minä vain...
noudatan määräyksiä. Minun tehtäväni on viedä nämä varkaat rannikolle.
Palvelija ei ole varas, teidän korkeutenne,
ja ne, jotka ovat, eivät voi sille mitään.
Todellako?
Vai, niin. Kaikin mokomin,
valistakaa meitä.
Jos siedätte sitä,
että kansanne on huonosti koulutettuaja heidän tapansa on pilattu lapsuudesta asti,
ja sitten rankaisette heitä rikoksistajoihin heidän koulutuksensa heidät valmisti,
mitä muuta on pääteltävissä, herra,
kuin että te teette ensin varkaita ja sitten rankaisette heitä?
No niin, siinäpä kuulitte.
Vapauttakaa hänet.
- Mutta herra... - Minä sanoin...
vapauttakaa hänet!
Kyllä, herra.
Luulin, että katselin äitiäsi.
Tapaa minut sillalla.
Valmistelkaa hevoset! Lähdemme välittömästi!
Kiitoksia, teidän korkeutenne.
Olemmeko me tavanneet?
En usko, teidän korkeutenne.
Olisin voinut vaikka vannoa tuntevani jokaisen maakunnan hovinaisen.
Niin... olen käymässä serkkuni luona.
- Kenen? - Minun serkkuni.
Niinhän te sanoitte. Minkä serkun?
Minulla ei ole kuin yksi, herra.
Oletteko tahallanne kaino,
vai kieltäydyttekö todella kertomasta nimenne?
En! Ja kyllä.
Pyydän teitä sitten kertomaan serkkunne nimen, jotta voisin kysyä häneltä teistä.
Joka pystyy siteeraamaan Thomas Morea on vaivan arvoinen.
Prinssikö on lukenut Utopian?
Minusta se oli tunteilevaja tylsä.
Totta puhuen arkisten maalaisten ahdinko kyllästyttää minua.
Ymmärrän, ettette keskustele kovin monien maatyöläisten kanssa.
En varmasti! Luonnollisestikaan en.
Anteeksi vain, herra, mutta siinä ei ole mitään luonnollista.
Maan luonne on arkisten maalaisten määrittelemä, kuten te heitä kutsutte.
He ovatjalat, joilla seisotte. Sellainen asema vaatii kunnioitusta, ei...
Ymmärränkö oikein, vai olenko minä teistä ylimielinen?
No te annoitte yhdelle miehelle hänen elämänsä takaisin,
mutta vilkaisitteko edes niitä muita?
Minä rukoilen teitä -
antamaan nimen. Minkä tahansa.
Pelkäänpä, että ainoa nimi, jonka voin antaa
on kreivitär Nicole de Lancret.
No niin.
Eihän se ollutkaan niin vaikeaa.
Oi, Henry!
Olet palannut.
Terve, äiti.
Kuningas haluaisi vaihtaa sanasen kanssasi.
Itse asiassa useampiakin.
Kuten yleensä.
Tulen heti sisään.
Sinä et saa lähteä linnasta.
Olenko kotiarestissa?
Älä pilaile, poika, sillä olen ilkeällä tuulella.
- Ja saan tahtoni läpi. - Eli minkä?
Lähetätte minut Amerikkoihin niin kuin jonkun rikollisen?
Kaikki typerän sopimuksenne vuoksi.
Sinä olet Ranskan kruununprinssi.
Ja kyseessä on minun elämäni.
Francis, istuudu ennenkuin saat aivotulpan.
Voi teitä kahta.
Kultanen,
synnyit etuoikeutettuun asemaan, ja sen mukana tulee tiettyjä velvollisuuksia.
Anna anteeksi, äiti, mutta avioliitto muukalaisen kanssa -
ei ole tehnyt ketään tässä huoneessa olevista kovin onnellisia.
Nait Gabrielan seuraavaan täysikuuhun mennessä tai isken niin lujaa, että tuntuu.
Kumpi tällä kertaa, isä? Kuuma öljy vai venytyskone?
Kiistän yksinkertaisesti oikeutesi kruunuun -
ja... elän ikuisesti!
Hyvä.
Sovitaan niin.
En halua kruunua.
Hän on sinun poikasi!
Joku on pulassa!
Mitä oikein tarkoitat?
Senkin typerä tyttö!
Kuinka uskallat kohdella minua näin?
Ja Margueritea? Se on kuvottavaa!
Se on petollista eikä tässä talossa sillä tavoin käyttäydytä!
Mitä olen muka tehnyt?
Mietipä, Danielle.
Mieti oikein kovasti.
Prinssi Henry varasti meiltä hevosen tänä aamuna?
Kyllä!
Ja se selittäisi miksi hän palautti sen tänään iltapäivällä.
Kuinka uskallat antaa hänen yllättää meidät noin?
Olen pahoillani.
Sinun onneksesi, Marguerite esiintyi hienosti edukseen.
Hänellä ja Prinssillä oli aikamoinen kohtaus.
Enpä yllättyisi, jos hän pistäytyisi täällä uudestaan.
Kerro, kerro! Minun täytyy tietää tarkalleen mitä sanottiin.
Yksinkertaisimmallakin lauseella voi olla tuhansia merkityksiä.
Hän sanoi että olit voimakas. Mitä oikein sanoit?
K- kutsuin häntä varkaaksi, rouva.
En tunnistanut häntä.
Oh, Danielle.
Sinä pieni, maalaistyttöparka.
Meidän täytyy vain tehdä kovemmin työtä, jotta kartano olisi entistä siistimpi.
Emmehän voi sallia kuninkaallisen takapuolen istuvan likaisella tuolilla?
Emme.
Miksi hän on täällä?
O- olen maksanut työlläni teidän...
Minun velkani, rouva.
Minun annettiin tulla kotiin.
Hyvä.
Mene... pyydystä kana!
Kuka, rakas?
Kreivitär Nicole de Lancret.
Hänen serkkunsa on...
En oikeastaan tiedä, kuka hänen serkkunsa on.
Olet varmaan kuullut hänestä?
Oh, kultanen,
hovissa on kertakaikkiaan liikaa ihmisiä, ei heitä voi kaikkia muistaa nimeltä.
Miksi kysyt?
Mm?
Muuten vain.
Signor da Vincin kunniaksi -
olen päättänyt pitää tanssiaiset.
Naamiaistanssit.
Joka antaa sinulle ja minulle tilaisuuden kompromissiin.
Kompromissiin? Sinäkö?
Jos se, mitä etsit on rakkaus,
ehdotan, että löydät sen siihen mennessä.
Viiden päivän päästä, keskiyön lyödessä -
julistat kihlauksesi valitsemasi tytön kanssa -
tai... minä ilmoitan sen puolestasi.
Sovitaanko näin?
Entä teidän sopimuksenne?
Anna minun huolehtia Espanjasta. Sinulla on isompia ongelmia.
Valitse viisaasti, Henry.
Avioero on sellainen juttu, jota harrastetaan vain Englannissa.
Mitä uutisia kihlajaisista?
Ne on peruttu.
Juoru kertoo, että hänen on löydettävä morsian ennen sitä iltaa.
Sepä ei anna meille paljon aikaa.
Minun on saatava selville -
ketkä ovat kilvassa mukana, kaiken mitä Prinssi tekee,
hänen suunnitelmansa,
ja kaikki muut kultajyväset, joita satut poimimaan.
Hän pelaa huomenna tennistä Marquis de Limogesin kanssa keskipäivällä.
Lho, jossa on... hienostuneisuuttaja
johon kätkeytyy... armottomuutta.
Minä olen alkanut pitää yhteisistä juonitteluistamme.
Sinä varmaan tiedätjo sen.
Olen aavistanut, rouvani.
Kun tyttärestäni tulee kuningatar,
ehkäpä voimme järjestellä asioita hieman uudelleen.
Olisin antanut vaikka mitä, jotta olisin nähnyt sinut hovinaisen puvussa.
Puhumassa Prinssin kanssa niinkuin hieno nainen.
Moittimassa häntä paremminkin.
En usko vieläkään, että annoin hänelle äitini nimen.
Mies on sietämätön.
Niin. Olet sanonut samaa -
koko päivän.
Sehän on yhtä totta nyt kuin tänä aamuna.
Oh!
Kultanen, hän on kuninkaallinen.
He ovat syntyneet sellaisiksi.
Sittenpä varmaan rankaisu varakkuudesta on se, että täytyy asua rikkaiden kanssa.
Lyön vetoa, että hän on aika viehättävä -
sitten kun hänet oppii tuntemaan.
Luulen että hän ja Marguarite ansaitsevat toisensa.
Oh! Katso mitä puhut!
Ainoa valtaistuin, jolla sen tytön haluan istuvan on se, jonka puhdistan joka päivä.
Mitä vikaa tässä on?
- Se on sininen. - Henry rakastaa sinistä!
Ja 50 muulla tytöllä on sama väri yllään.
Oikein hyvä, Marguerite.
Tämä on liian pieni.
Meidän on vain löydettävä kireämpi korsetti.
En voi hengittää edes nyt.
Jos ei voi hengittää, ei voi syödä.
Äiti, keskity!
Ehkä voisin, jos tietäisin mitä etsit!
Jotain kuningattaralle sopivaa!
Tulkaa, neidit. Minulla on juuri sellainen puku.
Mutta tästä ei saa hiiskahtaakaan.
Oh, kuinka rakastankaan kunnon juonimista!
Vähemmän tuhlausta,
enemmän varaa.
Oh, täydellinen!
Oh, katsokaa näitä kenkiä.
Mistä sait nämä?
Ne ovat Daniellen myötäjäiset hänen häitään varten.
Tuhkimo? Naimisiin?
Kenen kanssa, nokikolarinko?
Jos tuo puku on hänen, hän haluaa sen päälleen tanssiaisiin.
Mistä lähtien kuninkaallisiin kutsuihin on päästetty rahvaita?
Ei kai koskaan.
Mutta hän on meidän siskopuolemme -
ja kutsu oli osoitettu "talon naisille".
- Hän ei ole aatelisverta. - Ja kuka muka huomaisi?
Jacqueline, kenen puolella sinä oikein olet?
Mitä täällä on tekeillä?
Tuuletetaan pukuasi... naamiaisia varten.
Hänen pukuaan? Mutta sinähän juuri sanoit...
Kai sen on kelvattava rahvaalle. Katsokaa nyt sitä.
Se on käytännössä antiikkia.
Tekö haluatte... minun menevän naamiaisiin?
- Mm. - Totta kai.
En tiedä mitä sanoa.
Sanoa? Todellakin, Danielle.
Minua loukkaa se, ettet tunne itseäksi yhdeksi tyttäristäni.
Tarkoitin vain...
Ajattelin että voisimme kaikki mennä yhtenä onnellisena perheenä.
Sillä ehdolla, että teet kotityöt ajoissa ja käyttäydyt hyvin.
Mikä häntä vaivaa?
Oh... Hän ei halua sinun menevän.
Luuletko todella, että on olemassa vain yksi täydellinen elämänkumppani?
Totta puhuakseni, kyllä.
Miten voi olla varma, että hänet löytää?
Ja jos hänet löytää, onko hän todella se oikea,
vai onko se vain luuloa?
Entä jos se henkilö, jonka kanssa on määrä olla yhdessä, ei ilmestykään?
Tai ilmestyy mutta... mutta jääjonkin muun takia huomaamatta?
Sittenpä oppii kiinnittämään huomiota.
Oletetaanpa sitten...
että Jumala panee kaksi ihmistä maan päälle,
ja he onnistuvat löytämään toisensa.
Mutta... sitten toinen kuolee salaman iskuun.
Entä sitten?
Siihenkö se loppuu?
Tai ehkä hän tapaajonkun uuden ja menee hänen kanssaan naimisiin.
Onko jälkimmäinen nainen se oikea? Vai oliko sittenkin se ensimmäinen?
Jos ne kaksi pannaan vierekkäin, olivatko he molemmat oikeita -
ja ensimmäinen vain sattui tulemaan ensin?
Vai oliko sen toisen tarkoitus tulla ensin?
Ja onko kaikki vain sattumaa -
vai onko jotkut asiat ennalta määrätty?
Ei kaikkea voi jättää kohtalon varaan, poika.
Kohtalolla on paljon tekemistä. Joskus sitä on autettava.
Mikä tämä projekti on?
Haluaisitko nähdä toimivatko ne?
Näyttää siltä, että kohta sataa.
Signor da Vinci!
Oletko kunnossa?
Minun pitäisi jättää veden päällä käveleminen Jumalan pojalle.
Onneksi kompastuin enkeliin.
Kreivitär!
Teidän korkeutenne! Oh!
Varovasti, tuossa on hyvin liukasta.
Tässä, olkaa hyvä. Sallikaa minun.
Oh!
Kiitoksia.
Missä palvelijanne ovat?
Päätin antaa heille vapaapäivän.
Vapaapäivän?
Mistä? Elämästä?
Eikö teitä väsytä se, että ihmiset palvelevat teitäjatkuvasti?
Kyllä, mutta... he ovat palvelijoita. Se on heidän tehtävänsä.
Toivoisin, että voisin kuitata omat palvelijani yhtä vaivattomasti kuin te omanne.
Minun on mentävä.
- Olette vihastunut minulle. - En.
Tunnustakaa vain.
- Hyvä on, jos teidän on kerran tiedettävä. - Miksi?
Koska yritätte piikitellä minua hienostelullanne.
Pelkäänpä, mademoiselle, että olette kävelevä ristiriita -
ja minusta se on melkoisen kiehtovaa.
- Minäkö? - Kyllä, te.
Saarnaatte Utopian yhteiskunnan ihanteita, mutta vietätte hovinaisen elämää.
Omistatte valtakunnan kaikki maat, mutta ette ole ylpeä niiden muokkaamisesta.
Eikö siinäkin ole ristiriita?
Ensin olin ylimielinen, nyt minulla ei ole ylpeyttä.
Kuinka ihmeessä pystyn siihen?
Teillä on kaikki, ja silti maailmassa ei ole teille iloa.
Teette silti pilaa niistä, jotka näkevät sen mahdollisuudet.
Kuinka te pystytte siihen?
Mihin?
Elämään jokaisen päivän tuollaisella antaumuksella? Eikö se ole väsyttävää?
Vain silloin, kun olen lähellänne.
Miksi te pidätte minun ärsyttämisestäni?
Miksi te ärsyynnytte?
Danielle!
Öh...
Antakaa anteeksi, teidän korkeutenne, olen kadottanut ajantajuni.
Mutta tuuli...
- Se on juuri sopiva! - Olen pahoillani.
Pelaan tennistä huomenna.
- Tulisitteko? - Minun on mentävä.
Miksi hän aina käyttäytyy noin?
Paulette.
Missä kynttilänjalat ovat?
Näemme tuskin lautasiamme.
Ne ovat kadonneet, rouva. Olen etsinytjoka paikasta.
Eteisessä ollut maalauskin on kadonnut.
Näyttää siltä, että keskuudessamme on varas.
Hmm. Vai näin minua kohdellaan kaikkien näiden yhdessä vietettyjen vuosien jälkeen.
Aviomieheni kallisarvoiset tavarat!
No, minä vähennän ne palkastanne, kunnes pihistetyt tavarat palautetaan.
- Onko tämä täysin selvä? - Kyllä, rouva.
Ehkäpä lähetän teidät Amerikkoihin kaikkien muiden varkaiden mukana.
Oh. Ettekö ole kuullut?
Prinssi pyysi kuningasta vapauttamaan kaikki ne miehet.
- Eihän! - Mmm.
Nyt...
kuninkaallisella määräyksellä kaikille poislähetetyille on maksettava korvausta.
Korvausta!
Voi ihmettä! Mitähän tästä vielä tulee?
Haluan tietää, kuka tämä kreivitär on, josta kaikki puhuvat.
Tänään 10 hovinaista puhui hänestäja kuinka Prinssi melkein kompastui omiin jalkoihinsa.
Meidän pitää saada selville, kuka hän on ja haudata hänet.
Sinäpä näytät hyvinvoivalta, Marguerite.
Olette tervetullut katsomaan, teidän korkeutenne.
Danielle de Barbarac.
Joka viikko sinusta tulee entistä sievempi.
Ja te, Monsieur le Pieu, tuhlaatte imarteluanne.
On harmi, että maanne ovat maakunnan parhaat,
mutta niin huonosti hoidetut.
Resurssimme ovat rajoitettuja.
- Teemme parhaamme. - Voisinko minä tehdäjotain?
Teidän pitäisi ottaa se paronittaren kanssa puheeksi ja pitäytyä ostoksien tekoon.
Keskustelisin siitä mieluummin Daniellen kanssa, jos sopii.
Saatan olla kaksi kertaa sinua vanhempi, mutta omaisuudellani on kokoa.
Kuten kartanostani käy ilmi.
Minulla on aina käynyt sääliksi epäonnekkaampia.
Tarvitset varakkaan hyväntekijän.
Ja minä tarvitsen sielukkaan nuoren naisen.
Kuivattuja luumuja?
Ei.
En osta mitään tällä viikolla.
Ja teidän kannattaa muistaa, että ilman anteliaisuuttani -
säälittävä pieni maatilanne katoaisi kokonaan.
Joten sinuna olisin äärimmäisen varovainen.
Ohh! Hirveä mies!
Jos hän ei ostaisi vakallista kasviksia joka viikko,
sylkisin hänen päällensä.
Ole hyvä.
Et ole koskaan maistanut mitään -
näin herkullista.
Mmm.
Älä kuvittelekaan.
Pidätkö siitä?
Sehän on syntisen hyvää.
Miksi sitä kutsutaan?
Suklaaksi.
Espanjalaiset munkit lähettävät sitä levyittäin koko ajan.
Nämä ovat palvelijoitamme, teidän korkeutenne.
Vai niin? Oh, olisipa hauska tavata heidät.
Hyvää päivää.
Mitä te oikein touhuatte? Yritättekö säikäyttää prinssin hengiltä?
Yllätyimme vain, ei siinä muuta.
Oliko teitä vain kaksi?
Ja kana, teidän korkeutenne.
Meidän on yritettävä nopeaa kihlautumista.
Pariisi jouluaikaan.
Voitko kuvitella?
Ei. Et taida voida.
Minun äitini oli muuten myös kovakätinen.
Hän opetti minulle, että puhtaus seurasi jumalallisuutta.
Hän pakotti minut pesemään kasvoni vähintään 20 kertaa päivässä,
vakuuttuneena siitä, etten ollut koskaan tarpeeksi puhdas.
Olin hyvin kiitollinen hänelle.
Hän halusi minun saavuttavan kaiken, johon vain pystyisin.
Ja nyt olen...
paronitar.
Ja Margueritesta tulee kuningatar.
Ikävä ettet koskaan tuntenut äitiäsi.
Sinussa on varmaan jotain häneltä perittyä.
Tietäisinpä miltä hän näytti.
Kyllä. No, emme saa tuntea itsesääliä, vai kuinka?
Vaikka asiat ovat kuinka huonosti tahansa, ne voivat huonontua enemmänkin.
Kyllä, madam.
Sinussa on niin paljon isääsi.
Joskus voin melkein nähdä hänen katseensa silmissäsi.
Todellako?
Kyllä, no...
Sinun piirteesi ovat niin... miesmäiset.
Niin... miehen kasvattamana...
Ei ihmekään, että rakenteesi sopii raskaaseen työhön.
Rakastitteko isääni?
Tuskinhan minä tunsin häntä.
Menepä nyt tiehesi.
Minua väsyttää.
Katso, Gustave! Se leijuu!
Miksi olet niin iloinen?
Uit kohta sonnassa, jos he menevät naimisiin.
En tiedä miksi se vaivaa sinua niin.
Minä en välitä tippaakaan.
Valhetta! Prinssistä tulisi lankosi -
ja sinä, kreivitär de Lancret, tarjoilisit heille aamiaisen vuoteeseen.
Mutta he muuttaisivat palatsiin
ja minä voisin jäädä kartanoon ja laittaa asiat ojennukseen.
Pidät hänestä. Myönnä pois.
Enpäs.
Ja j-jos näkisit hänet uudestaan,
s- s-sinä kai vain...
Kävelisin suoraan hänen luokseen ja sanoisin,
"Teidän korkeutenne, minun perheeni on teidän perheenne."
"Viekää heidät pois."
Hyvä. Koska nyt on hieno tilaisuus. Hän on tulossa tähän suuntaan.
Etsin Signor da Vincia.
Meidän on määrä mennä luostariin. Oletko nähnyt häntä?
Da Vincia?
En, teidän korkeutenne.
Mutta eikö tuo ole hänen lentävä viritelmänsä?
- Mistä sait sen? - Sain sen...
kreivitär de Lancretilta.
Hän on da Vincin ystävä.
Tunnetko sinä hänet?
Minun on löydettävä hänet. Missä hän pitää majaa?
Öh...
Luulen, teidän korkeutenne,
että hän majailee serkkunsa luona.
Hän on...
paronitar Rodmilla de Ghent.
Sepä aiheuttaakin ongelman.
Mutta...
Tiedän, että hän on talossa -
aivan yksin,
juuri tällä hetkellä.
Erinomaista.
Kaunis maalaus.
Gustave!
Senkin hirveäjuoruilija!
Kuulitko? Hän pitää työstäni!
Ja hän on matkalla kotiani kohti!
Ehdotan, että panetjuoksuksi.
Paulette! Louise! Nopeasti!
Teidän korkeutenne.
Tämäpä on odottamaton yllätys.
Kreivitär.
Ettekö käy kirkossa?
Palvelen uskoani paremmin, kun olen kaukana kiihkomielisistä ihmisistä.
Niin, pelkäänpä, että isäni määräys on aiheuttanut aikamoisen ömm...
ilmiön.
Minkä vuoksi olen matkalla luostariin.
Fransiskaaneilla on upea kirjasto.
Koska pidätte lukemisesta, ehkäpä liittyisitte seuraani?
Tämä ei ole reilua, herra.
Olette saanut selville heikkouteni,
mutta minä en vielä tiedä, mikä teidän on.
Luulin, että se olisi käynyt aika selvästi ilmi.
Kapteeni Laurent!
En tarvitse hevostani tai palveluksianne.
Tänään olen vain...
Henry.
Prinssi Henry lähti aikaisin tänä aamuna, Paronitar.